LIVET MED LARKINS
Hysj... Syntes jeg hørte noe.
Det er en ringdue.
- Vi burde gå den andre veien. - Rett i vannet.
Du blir aldri noen storviltjeger. Paps er sikkert utålmodig.
- Har dere sett noe? - Nei, paps.
Det kommer noen. Fort!
Jeg ser dere nok. Nei, kom nå her, rakkerunger!
- Larkin! Var det De som skjøt? - Nei, sir George.
Jeg har øreverk og tåler ikke smell.
Det var et par småpiker, de lignet på Deres.
Nei, de er hjemme og gjør lekser. Det var vel noen sigøynerunger.
- Jeg har ikke sett sigøynere her. - En ser dem ikke før en ser dem.
Lyder vel fornuftig, ja.
De flyr som skygger. De er vel bortenfor alle blåner nå.
Det hendte aldri da jeg hadde skogvokter.
Har De tenkt over tilbudet mitt på Bluff Court?
De vet hva De kan gjøre med tilbudet Deres.
- Det gir ingen mening. - Jo, for oss med historisk gangsyn.
- Bakovervendt historie. - Fortiden er gjerne det. Farvel.
- Katalogene dine er kommet, mams! - Legg dem i stua.
Hysj nå, jenter. Hallo? Sidney Larkin her.
Er han å treffe? Fint. Jeg lurte på om vi kunne ta en liten prat.
- En som er lykkelig. - Ja, kors. Det har han grunn til!
Ble du ikke lykkelig om du skulle ekte den vakreste jenta i landet?
Jo... men det ville virke pussig om jeg giftet meg med henne.
Vel, den vakreste så nær som én.
- Ikke hiss meg opp. Jeg går amok. - Gudskjelov for det!
Tørk av deg på ansiktet. Du ser ut som en grevling.
Jeg har tenkt litt på Charley og Mariette.
Nå som de er forlovet, er det fælt å la ham ligge alene på loftet.
Han blir der. Et ugift par skal ikke få dele seng i dette huset!
- Vi gjør jo det. - Ja, men vi har unger.
Jeg vet hva jeg mener.
Komplett unyttig. For dyrt å bo i. For dyrt å vedlikeholde.
Ja. Men å si det til min mann, er som å stange hodet mot veggen.
Hitler følte det vel sånn om oss.
- George var Hurricane-pilot, vet du. - Nei, det visste jeg ikke.
- Vi står i gjeld til de gutta. - Ikke nevn det ordet.
- Hvor er han, forresten? - Hjemme. I portnerstuen.
- Vil De virkelig rive huset? - Ja. Ingen vil jo kjøpe det.
Man må være søkkrik.
Det koster en formue bare å holde det tørt vinterstid.
Jeg hater den engelske vinteren. Vi er iallfall begge enige om det.
Utrolig sammentreff, lady Mary. Hvor var det nå det stod?
- Holder De The Times? - Ja, helt siden Mr. Charlton kom.
Mams holder Daily Mirror for å følge med i horoskopet.
Her er det. Ta en kikk.
Spania?
Der kan vi ha huset vårt. Vest- vendt med kveldssol over elven.
Ufattelig. For noen uker siden satt jeg på et ligningskontor.
Jeg bodde på hybel og hadde ingen. Nå har jeg deg.
Nå er jeg...
- Nå gjør du det igjen. - Gjør hva?
Du blir plutselig så alvorlig. Hva er det?
"Kjærligheten søker ikke sitt eget vel, og akter ikke seg selv høyest."
- Jeg må snakke med paps. - Alvorlig talt?
Ja.
Men ikke nå.
- To-tre tusen for en villa. - Med svømmebasseng.
Og sandstrand utenfor hagemuren. Et røverkjøp!
Om vi får en god pris for Bluff Court.
Fristende idé, men jeg må overtale George.
Det klarer De!
Var jeg like sikker! De er ikke gift med ham.
Jeg slipper opp for ammunisjon overfor min Hurricane-pilot.
Lady Mary...
En kvinne er som en blomst i sola. Strålende, åpen og vakker.
Hvilken mann kan motstå en slik blomst i vintersola?
To skjeer til. Jeg trenger glukose i en slik situasjon.
- Dårlige nyheter? - Vanvidd.
Dette er Mr. Charltons avskjedssøknad.
"...Mer livsnært enn å jobbe som slave på et støvete skattekontor."
"...har derfor besluttet å velge et enklere liv i friluft."
"Vennligst send min skatteseddel til ovennevnte adresse..."
- Han har gått fra vettet! - Hvem skulle trodde det om ham!
Han har vraket en fremtid i ligningsvesenet... for en kvinne!
- Jeg liker det kjolelivet. - Men se på de ermene.
Den er veldig pen.
- Vi skal være brudepiker! - Flotte greier.
- Hvem vil ha potetgull? - Jeg! Jeg!
Charley, hjelp meg her litt.
Hvor er Mariette?
Hun og mams ser på bryllups- kataloger. Jeg følte meg overflødig.
- Får jeg spørre om noe? - Spør i vei.
Jeg skal jo gifte meg med datteren din...
- Jeg må forsørge henne. - Det greier du fint.
Men hvordan? Jeg har sagt opp min stilling på skattekontoret.
Og det var på tide. Den skatten er ren plyndring.
Ja, men det var en jobb. Mine få sparepenger varer ikke lenge.
Jordbærplukking, da? Du tjente mer på det enn på skattekontoret.
- Hva sa du nå? Kataloger? - Tre stykker.
Kan du tro! Dattera mi skal ikke gifte seg i noe katalogflitter!
Dette blir så mye billigere.
Dette skal ikke være noe bryllup på billigsalg. Vi satser på det beste!
Mariette skal se ut som en dronning, og du som en... keiserinne.
- Penger er ingen hindring. - Men du vil jo kjøpe Bluff Court.
Det fikser jeg. Hovedsaken er at dere skaffer riktige kjoler.
Da må vi dra til London. Gamages, Derry & Thoms, til og med Selfridges.
Nemlig. Bare det beste er godt nok.
Du er en herlig mann.
- Og tvillingene? - Det blir ikke tvillinger likevel.
Samme det. Gutt eller jente. Fe'menalt uansett.
"Bindingsverkshus med takstein, og tilhørende garasje."
Rene hønsehuset! Meglere er noen løgnere og skurker!
Hva byr de frem? Såkalte herregårder -
- som viser seg å være nedlagte anstalter.
Vi skal nok finne noe, solstrålen min.
- Man ønsker seg et hus med klasse! - Jeg tror jeg har mistet noen gram.
Nytteløst å ringe meglerne. Vi må tilbringe noen dager på landet.
- Der røyk dietten min. - Jeg har tatt meg fri noen dager.
Vi finner et hotell og ser om ikke lokalbefolkningen kan hjelpe oss.
Ta disse. Slapp av. Det går så fint, så.
Takk, rosenknopp. På landet trenger vi ikke tabletter.
Jeg kan knapt vente. God natt, solstrålen min.
Tilgi meg!
Neimen, Charley ...!
Jeg vil følge dere til London og hente noen saker hjemmefra.
- Hybelen din lå jo i Maidstone? - Sakene mine er hos tante Bridget.
- Vi kan møtes til te. - Marble Arch Hotel.
Lenge siden vi har drukket te der. De deiligste kremkaker.
- Er det ikke dyrt? - Vi betaler ikke. Onkel fikser det.
- Hvem? - Papsens storebror...
Jeg har ikke sett deg på lenge.
- Jeg har flyttet, tante Bridget. - Jeg trodde du likte vertinnen?
Jo, men jeg har flyttet til en gård... et slags småbruk.
"En morgenstund av sted han drog til friskt beite og duft av skog."
Det er en pike i bildet, ikke sant?
Jo, hun heter Mariette Larkin. Vi skal gifte oss.
Du blir selvsagt invitert i bryllupet.
- Tar du den med? - Absolutt.
Du må virkelig være besatt. Maken til søtsuppe!
Hvem kan det være? To besøk på én dag!
Mrs. Thorpe? Mitt navn er Shell.
Deres nevø Mr. Charlton skrev til meg og oppgav denne adressen.
- Hva gjelder det? - En alvorlig sak.
Jeg er Mr. Charltons sjef på ligningskontoret.
Jeg kommer med forsoningsvilje og i egenskap av hans veileder.
- Forsoningsvilje...? - Er Mr. Charlton hjemme?
- Ja, han er inne. De er heldig. - Det tror jeg faktisk han er også.
Cedric?
En Mr. Shell vil snakke med deg.
Å, han er vel i hagen.
Cedric?
- Så det opplevde jeg. Og kjolen? - Håpløst. Vi fant ikke noe vi likte.
Her kommer Perce.
- Står til, Perce? - Hyggelig å se dere.
- Dette er Charley. - De skal gifte seg.
Flott. Gratulerer.
Gleder meg til bryllupet.
- Stort bryllup? - Du kjenner paps.
Vi har ikke bestemt dagen ennå. Like bra, det. Jeg finner ikke noe.
- Butikkene har ingenting! - Det er ikke stedet.
Knøttsmå smørbrød...
- Hvor da? - Spesiallaget...
Av grevinne Czernikov. Hun sydde kjoler for de kongelige i sin tid.
- Grevinne som syr kjoler? - Hviterusser uten penger.
Hun er oldfrue her på hotellet og er en god venn av meg.
- Hvem satte deg på Spania-idéen? - Ingen. Et innfall bare.
Fikk vi solgt eiendommen, får vi råd til gartner.
Vi kan trenge gartner, ja.
Og kjøpe et vintersted i Spania for småpenger.
- Får man inn riksprogrammet der? - Helt sikkert.
Kom og sett deg. La meg skjenke deg et glass limonade.
- Noe å skylle drøvelen med. - Du er en listig skrue, Larkin.
- Utsikter til en liten handel. - Er det Bluff Court du sikter til?
- Jungeltelegrafen er i sving, hva? - Rykte eller to. Du er en smarting.
- Skål på deg! - Skitt ål!
En god flaske vin i Spania skal koste en slikk og ingenting.
Tenk! Ingen flere kalde vinter- kvelder, kvelende røyk fra peisen, -
- ingen flere varmeflasker, ingen flere flanellsnattkjoler.
- Du har alltid flanellsnattkjole. - Ikke i Spania.
- Husker du vår siste vintertur? - Bryllupsreisen til Vestindia?
Vi så på cricketlandskampen i Bridgetown.
- Husker du hva jeg hadde på? - Faktisk ingenting.
Du milde skaper.
Om min gode venn Percival Larkin ønsker det, skal det skje!
Og for en som er så vakker! Jeg var selv vakker en gang.
Det er De fremdeles.
Det blir fire brudepiker og meg.
Jeg ser Dem i lilla.
- Jeg tenkte meg lakserød. - Ikke tale om!
For Deres hud, som må beundres i likhet med Deres datters...
Lilla.
For bruden naturligvis hvitt som snø. Hva sier brudgommen?
Jeg syns vi er heldige som fant Dem, grevinne.
Percival og jeg er kjære venner. Vi går ut sammen. Forstår dere?
Alle Larkins er sånn.
- Har De virkelig sydd for kongelige? - Stor hemmelighet, men jeg nikker.
Først lager jeg tegninger. Så velger vi, -
- og så gjør jeg deg til årets vakreste brud.
Og nå drikker vi te!
- Jeg har aldri sett at te lages sånn. - Det er en samovar.
Hun vet vel hva hun gjør?
Kom inn.
Ikke bare stå der. Sett i gang.
- De har vel agurk og røkelaks? - Og kaker?
Ja visst. Og Lapsang Souchong. Skal det føres på regningen?
Ja, Fanshawe og... frue.
Ja visst.
- Vil De skrive under, frue? - Nei, kom hit.
Jeg gjør det.
Mange takk, sir.
Te.
Se på tegningene.
Vil du ha den med blonder? Eller silke, for å fremheve figuren?
Man får tårer av å se på dem.
Jeg liker blondene best. Hva syns du, Charley?
De er begge fantastisk flotte.
Percival, hvilken av dem bør hun ha på bryllupsdagen?
- En Larkin vet ikke sånt. - Jo, siden jeg traff Natasja, så.
- Den der. - Brudens eget valg!
Kvinnene og barna blir så vakre!
- Tepause, Perce? - Kan jammen trengs.
Romservicen er en sann plage for liktornene.
Man ser mye rart...
- Hoppsasa midt på ettermiddagen. - Fysj og fysj. Få høre!
Var nettopp oppe med te til et såkalt ektepar. Fanshawe og frue.
Ingen tvil om hva de bedrev!
Og så var han frekk nok til å gi meg 3 pence i tips.
- Var det det beste rommet? - Dette er en vernet bygning.
La oss ta det noen dager, solstrålen min.
- Vi tar det. Få båret opp bagasjen. - Kona gjør det. En drink imens?
Bare fruktsaft på meg.
Dobbelt gin og tonic. Må styrke meg før jeg biler rundt og titter.
- Boligjakt? - Ja, en landeiendom. Et gods.
Unnskyld, jeg må...
Styggen. Du tyvlyttet.
Nei, jeg er bare velsignet med god hørsel, Edith.
- Du pønsker på noe. - Når har du sett meg pønske på noe?
Forlover? Jeg har ikke tenkt så langt.
- Du er nødt til å ha en. - Montgomery?
- Han er for ung. - Paps, da?
Han kan ikke både gjøre det og gi bort bruden.
- Gi deg bort... - Det var det jeg sa.
Til meg!
Sidney Larkin.
Kommer du med ølet, eller må jeg ut og plukke humlen sjøl?
Beklager. Telefon.
Russisk te fra samovar kan få en stakkar til å dåne av tørst.
Tenk at onkel kjenner en grevinne.
- Som meg får han lett venner. - Særlig kvinnfolk.
- Lønnsomt. Se på lady Bluff-Gore. - Var det hun som ringte?
Nei, det var sir George. Han vil selge meg Bluff Court.
- 7000? - Et røverkjøp.
Jeg har nyheter til dere. Huset deres skal komme derfra!
Prima byggemateriale. Og så kan dere ha hypermoderne kjøkken osv.
Virkelig sjenerøst av deg, om det likevel må rives. Men...
Herregud, med deg er det alltid et men. Men hva?
Hva med resten av pengene å kjøpe godset med?
Følg meg.
Tusener, sa du? Tusener skal bli!
- Hva er dette? - Overskuddslager fra hæren.
Hundrevis av frakker, uniformsjakker, 300 par støvler.
Tykke ulltepper. En fyr i Maidstone vil ha dem til hæren i Nigeria.
- Men det er jo varmt der. - Ikke nattetid.
- Du er en utrolig mann, paps. - Naturbegavelse.
Alt dette samt kobberledningene fra minesveiperen der inne -
- må være verdt 5000 pund, ellers heter jeg Harold MacMillan.
Stikk av gårde nå.
Hvorfor tok du den? Du røyker jo ikke.
Alt går rundt for meg. Så mye skjer.
- La oss ikke tenke på det nå. - Nei, la oss bare sitte her...
...og se på solnedgangen.
Charley, det er jo øst!
Det er ikke solnedgangen!
Der fikk jeg meg en skikkelig smekk.
- Tenk å kaste en tent fyrstikk! - Jeg trodde den var slokket.
- Skulle brukt lighteren. - For sent nå.
Adjø, drømmehuset vårt.
Du kan ikke kjøpe Bluff Court nå.
Skaff et lån. Den opplagte løsningen.
- Man får fiender av å låne. - Ikke av et boligselskap.
Hvorfor skulle de gidde å låne meg penger?
Renter...
De låner dere penger for å kjøpe Bluff Court, -
- så betaler dere igjen litt hver måned, pluss renter.
Har aldri vært borti banker og sånt. Alltid noe skummelt bakom.
La Charley prøve. Han er veldig flink med sånt.
- Er du tilbake til cricket-kampen? - Skal prøve. Så treffes vi der.
- Jeg lurer på om paps stiller. - Han vil nok ha godt av det.
- Dressen min føles så trang. - Du har lagt deg ut.
Hva gjør pyjamasen min her?
Det var den du lånte meg den første natten.
Men hvorfor ligger den under puten din?
Fordi jeg sover i den. Du syns vel jeg er dum.
Nei, det er du ikke. Jeg elsker deg.
- Jøss, Primrose, er det din? - Ja. Ikke se!
- Går det bra, jenter? - Vi fant noen knapper.
- Masse knapper. - Kølsvarte.
Må ha tilhørt "svartegardistene", da.
Måtte komme. Hørte om brannen. Forferdelig. Grusomt trist.
- Sånt skjer. - Stakkar. Noe jeg kan gjøre?
- Nei takk, Angela. - Er du forsikret?
- Nei, null forsikring. - Forbasket uflaks.
Gjort er gjort. Lyst på en dram?
Jeg skal hente generalen. Han skal kjøpe seg dommerlue til cricketkampen.
- Skal du spille? - Å ja, det hadde jeg glemt.
Stå på. Det har du godt av.
Snilt av deg å hjelpe generalen. Han ble ensom da søsteren døde.
- Hyggelig å pigge ham opp. - Du er toppen. Selve kremen.
Jeg? Supert!
Det er faktisk noe du kunne hjelpe meg med.
På Vertshuset bor det et par ved navn Jerebohm.
Finansherre med frue.
Hun kaller ham "solstråle", og han kaller henne "rosenknopp".
At han greier å løpe med så mye utstyr i buksene.
Gamle Larkin har et øvet blikk.
Ikke gjør det.
Kom igjen! En til, så har du femti!
Han hevner seg fordi jeg kjøpte huset hans. Jeg skulle gitt et lavere bud.
Synd, paps.
Det er dommeren du må passe på. Lykke til.
Livet på landet! Himmelsk vær og den smekkende lyden av balltrær.
- Fortell mer om det huset. - Det ligger nær Mr. Larkins gård.
Blandet gårdsdrift. Han blander gårdsdrift med andre ting.
Hvorfor vil han selge, om han nettopp har kjøpt Bluff Court?
Selge og selge...
- Hvordan er denne Larkin? - Hyggelig fyr. Et lam.
Enfoldig, mener De?
Enkle liv, enfoldige sjeler. Man trenger ikke være smart på landet.
Jeg har ikke tenkt på det på den måten.
Hei der.
Synd at De ble slått ut. Urettferdig.
Jeg hørte om brannen i morges. Uflaks, det også.
Bare et uthus. Mistet noe skrap, bare.
- Er det noe jeg kan gjøre? - Nei, ellers takk, Mrs. Perigo.
Kall meg Corinne.
Fryktelig... Enda vi er naboer, ser jeg knapt noe til Dem.
Men er det noe De ønsker, noe jeg kan gjøre, -
- så nøl ikke med å stikke innom.
De er nok litt av en lurifas, men en dag skal jeg ta Dem. Bare vent!
Ha en hyggelig kamp.
Der er du, lammet mitt. Jerebohms sikler av forventning.
Visste jeg kunne stole på deg.
Fin og statelig hall.
Se, for en spennvidde.
Borgstil. Fins ikke noe mer dekkende ord.
Jeg elsker det.
Koselig liten peis.
Se, solstråle!
Unikt. En fyr fra Birmingham tilbød meg tusen pund for det skylightet.
Du godeste! Hvor gammelt er huset?
Gammelt. Visst er det gammelt.
Georgiansk, tudorstil eller noe sånt. Helt sikkert 15. århundre.
Ta en kikk her.
Enfoldig, som jeg sa.
Spisestua.
- Finnes det et arbeidsværelse? - Om det gjør!
Følg meg!
Husherrens arbeidsværelse.
- Imponerende veggkledning. - Røykbeiset eik, det er ordet!
- Hvor mange rom var det? - 15, kanskje 20.
- Har De konto i vårt boligselskap? - Ja, jeg har hatt den lenge.
En god start. Vi liker å hjelpe våre sparere.
Så, De søker om belåning på Bluff Court-godset?
5000 pund. Jeg hører at det ikke burde være vanskelig.
Tja, det stilles visse krav. Noen er lettere enn andre.
Vil det ta lang tid?
Jeg behøver bare å ringe hovedkontoret.
De pleier å godta mine anbefalinger.
- Fe'menalt. - Unnskyld?
Fullkomment.
Om vinteren, i klart vær, kan man stå her og se havet.
- Kan man virkelig se havet? - Er De sikker?
Ja, røyken fra dampbåtene. Og kjenn den luften!
Rene eliksiren!
Her er det nesten aldri noen som dør.
Man lever evig. Som skilpadder.
Frisk luft og masse mosjon. Her kan man ha hester.
Man kan svømme i eget basseng hver dag.
Ingen sak å få skikk på hagen. Her vokser alt på rekordtid.
Epler, pærer, plommer, kirsebær, jordbær, humle, korn, sauer. Alt.
Det heter ikke "Englands hage" for ingenting.
Se opp for glasskår.
Mr. Larkin. Hvis De ikke er sikker på om De vil selge, -
- hvorfor er De da så lyrisk når De beskriver det?
Minner og følelser. Dette er siste gang jeg får se det gamle huset.
Skal selge det for nedriving. Innsjøen er denne veien.
- Så De arbeidet på ligningskontoret? - I over fem år.
- Solide saker. Og nå? - Landbruksutvikling.
Det lyder enda mer solid.
Nå gjenstår det bare å fastslå Deres betalingsdyktighet.
- Så ordner jeg med lånet Deres. - Mitt...?
Det er egentlig til min svigerfar. Jeg trodde jeg gjorde det klart.
Ikke helt klart, nei.
Men det skulle ikke gjøre noen forskjell.
Bluff Court er en solid investering. Hva driver Deres svigerfar med?
- Han er bonde. - Utmerket.
Bønder påstår seg fattige, men jeg har ennå ikke møtt en som er det.
- Fullt navn? - Larkin. Sidney Charles Larkin.
- Larkin? - Ja. Kjenner De ham?
La meg si det slik: Jeg kjenner til ham.
- Lei av å spise villand etter hvert. - De nevnte fasaner?
Ja, setter De ut et par hundre unger nå, -
- har De fasanmiddag i det uendelige. Og hjort...
- Er det hjort også? - Ja, hundrevis i skogen her.
- Liker dere vilt? - Gud, ja.
Kona marinerer det i 24 timer og dekker det med smør -
-i en lang, dyp panne i ovnen.
Kjøttet formelig løsner av beinet. Fe'menalt, helt fe'menalt!
Og alt dette følger med huset? Innsjøen, skogen, alt sammen?
- Ja, hvis jeg selger. - Jeg gir Dem 12 000 pund.
- Flott tilbud, slik jeg ser det. - Men neppe slik jeg ser det.
Tenk på de flotte trappene, eike- panelene, peisene, sovekammeret.
Nedrivingsgutta vil sikkert gi meg 19 000 uten videre.
Kan vi ikke slå til?
Se, ørret! Sjøen er full av dem.
Å, solstrålen min, vi må ha det!
Tenk, en paviljong også! Alt klaffer så vidunderlig.
Det vil høyne vår status i City å ha et gods på landet.
Skattemessig fordel også, hvis jeg sier at vi driver gårdsbruk.
- Hva forlanger han? - 19. Mitt tilbud var 12.
- Vil han møtes på halweien, tro? - Muligens.
Prøv med 15. Vi må bli enige. Jeg tåler ikke å miste det nå.
Jeg vet det, rosenknopp. Jeg prøver med 15.
Hør nå. Angående tjenerskap... Vi kommer til å ha mange gjester.
- Middagsselskaper. - Folk fra London til jakt, fiske, krokket.
- Det er vel ikke vanskelig å få hjelp? - Nei, de kommer til å stå i kø.
- Så lenge De gir dem bra lønn. - Jeg byr Dem 15 000. Kontant.
- Kontant? 50% på forskudd? - Som depositum? Det var drøyt.
Nedrivingsgutta dundrer på døra. Jeg kan ikke be dem vente.
Ja vel. Jeg gir Dem 50% kontant innen ukeslutt.
Vet ikke riktig. Jeg kan kanskje slå av litt, men...
De vil ha 19. Jeg tilbyr å møtes på halweien. 15 kontant.
Å, møtes på halvveien mellom 15 og 19? Avtale! 17 000 pund.
Supert! Å, jeg er så glad det gikk i boks!
En god kopp te er nettopp hva jeg trenger.
Gutten Deres er en kløpper med balltreet.
Det ligger i håndleddet, som alt annet i livet.
Charley-gutten!
Slått ut? Så så, det er ikke hele verden.
Ikke bare det. Jeg fikk ikke lånet. Du kan ikke kjøpe Bluff Court.
Kan ikke kjøpe det? Jeg har allerede solgt det!
Fe'menal dag, sir George.
- Herregud. Alt i kontanter? - Ja, rede penger.
Jeg har aldri sett så mye. Best at De kommer inn.
Larkin er her med et lass penger.
5000 pund, som lovet. Sluttstrek på vår lille handel.
Absolutt. Det er vel ikke falske penger?
Falske penger? Morsomt!
Får jeg be om kvittering, takk.
Jeg skal ringe advokaten.
Får jeg bagen igjen? Tilhører en av ungene mine.
- Ja, De skal få den. - Takk.
- Hagen? - Hagen.
Bill? Larkin kom nettopp med pengene. I kontanter...
- Fem prosent? - Som avtalt.
- Det kalles jo "fløteskummet"? - Hvilket De er, lady Bluff-Gore!
Alt i orden.
- Vi gleder oss sånn til Spania. - Viva España!
Hvem pokker tror de at de er?
- Det er Jerebohms. - Hvem?
- De nye eierne. - Hva!
Larkin!